Jeg prøver ikke å få Chili i trøbbel, men en kvinne døde nesten i dag.
-Jeg tar meg av det. -Skulle tro han ga henne pusterom.
-Hva skal det bety? -Chilis søster. De fant liket hennes.
Det var jeg som rotet det til med Hermann!
Freddie unnslapp ikke seg selv, men jeg kan ikke tilgi ham enda.
Alex Ward, sikkerhetsdepartementet.
Jeg trenger bistand i en etterforskning.
Det er en nydelig by.
Det er det.
Du ser plaget ut.
-Det vi oppdaget i dag... -Ikke tenk på det. Vi har kontroll.
Marty, kan du vente et øyeblikk?
-Jeg må be om en tjeneste. -Vær så god.
Du har ikke vært her.
-Det går fint. -Takk.
Hei. Ja, det har blitt sendt til Ernie.
Jeg så ned, og alt jeg så var blod.
Det var da smerten slo meg.
Hele innsiden brant.
Det føltes som om en blåselampe kuttet gjennom ribbeina mine.
Jeg så knivskaftet stikke ut av meg, og ble fullstendig kvalm.
Den siste personen jeg tenkte på var Cindy.
Hun fortalte barna hvordan faren deres blødde ihjel i en bar.
Hei. Kom inn. Sett deg.
Jeg hørte hva som hendte søsteren din.
-Jeg kondolerer. -Det setter jeg pris på.
Jeg kan be en vikar overta for deg dersom du ønsker det.
Jeg vil helst holde meg opptatt.
Hør her.
Da jeg var underbrannmester...
Jeg mistet tre menn i brannen ved Pulaski Avenue.
Jeg følte også at det var best å komme rett tilbake på jobb.
To uker senere førte jeg mennene mine inn i et brennende bygg.
Heldigvis ble vi beordret ut før bygget raste sammen.
Ellers hadde jeg drept hele troppen.
Jeg forstår hva du mener.
Men brigadesjef, med respekt å melde...
-Det er annerledes. -Nei, for jeg var heller ikke klar.
Jeg var ikke klar til å lede.
Iblant når man blir slått i bakken, er det bedre å bli liggende.
Få tid til å klarne hodet.
Jeg har det bra.
Greit.
Om du gir feil medisin én gang til, så kommer noen til å dø.
-Så Brett fortalte deg om det? -Hvordan jeg fant det ut,-
-er det siste du skal bry deg om. Det er to advarsler Chili.
Kommer det en tredje, er du ferdig.
Ikke bare her i 51, men i hele Chicago.
-Er det forstått? -Ja, sir.
Stigebil 81, vaktlag 3, brannbil 51,-
-ambulanse 61. Brann i kjøretøy. Roosevelt Avenue 2700.
Kom igjen! Dawson, Mouch, stiger. Herrmann, Jimmy, bli med meg.
Folkens, hjelp dem ut.
Ta det rolig. Vi skal få dere ut derfra.
-Jeg klarer ikke å bevege meg. Hjelp! -Vi skal hjelpe deg.
Hent en stige! Det går bra.
Casey.
Det går bra.
51, få kontroll over brannen. Hjelp til med evakueringen!
Vi trenger ambulanse med det samme. Skaff alle ledige ambulanser.
Tony, kontroller kjøretøyet. Capp, hjelp med stigene. Cruz, hit.
Dawson, hit med stigen!
Trekk dere tilbake.
Her kommer en stige.
-Ikke få panikk. Vi kommer nå. -Vent der. Ta det rolig.
Klarer du det? Din tur. Kom igjen.
Dette fikser du. Bra.
Ta det rolig. Borrelli, hjelp meg.
-Har du henne? -Åpne døren!
-Holder du hodet? -Forsiktig.
-Har du henne, Mouch? -Ja.
Få åpnet døren!
Ta det rolig! Gå bort til ambulansen.
Kom igjen!
-Ta beina hans. -Setebeltet er ødelagt og må kuttes.
154 kommer inn. 154, rød, vi har en voksen mann her.
Mottatt, 51.
Casey, tilstandsrapport?
Vi fikk nok alle ut. Jeg tar en siste sjekk.
Røyken begynner å bli tykk. Bussen kan eksplodere. Vær raske!
Vi tar en siste kontroll. Sjekk bak mens jeg ser foran.
Greit, det er alt. Casey og Herrmann, kom ut.
-Det er helt tomt. -Her også. Nei, vent! Her er det en.
Herrmann, hjelp meg.
Kom igjen.
Jeg hører dem.
-Ta hodet hennes. -Kom igjen.
-Vær forsiktig. -Har du henne?
Bra jobbet.
Hvordan gikk høringen?
Jeg gjorde som statsadvokaten ba om. Jeg fortalte hva som skjedde.
-Var Freddie der? Hvordan virket han? -Ja.
Jeg spurte ham ikke, og han sa det ikke.
For å være helt ærlig...
Han ser ut som hvilken som helst forbryter.
-Hallo, Otis. -Hallo, Sylvie.
Hva skjedde med barten? Jeg likte den.
Oi da.
-Jeg liker det. -Takk, Connie.
Hei.
-Bra kveld. -Absolutt.
-Er det noe nytt? -Nei, men jeg har dette.
Hva gjør navnet mitt der?
Det er en skriftlig erklæring om hvordan vi kom oss inn i boligen.
Jeg er under oppsyn.
Det står at døren stod på gløtt. Et sikkerhetsproblem.
-En lang måte å formulere det på. -De driver støtt med papirarbeid.
Kan du fortelle meg mer om hva vi fant?
Det er under etterforskning, så det er ikke mye jeg kan si.
Når du forteller meg hva som foregår, skal jeg signere den.
-Tenk på saken. -Greit.
Har du noensinne vurdert monogami?
Ikke egentlig.
Jeg må bare si det. Otis uten bart? Kanskje ikke den beste idéen.
-Hva er neste steg i forvandlingen? -Ikke noe. Han sparket meg.
Det gror vel tilbake?
Hallo?
Jeg kommer straks. Herrmann, du er vaktleder til jeg returnerer.
Skal du gi blod eller donasjon?
Jeg ser etter Dawn og Lucas Hicks. Faren deres omkom under tornadoen.
Gi meg et øyeblikk.
-Underbrannmester Casey. -Hallo. Går det bra?
-Lucas er savnet. Du må hjelpe meg! -Hvor lenge har han vært borte?
-Han var borte da jeg våknet. -Har du snakket med politiet?
De ba meg vente her, men jeg har ikke hørt fra dem.
-Hvilke klær gikk han med? -En dongeribukse,-
-Puma-joggesko og en rød genser.
Bli her til han kommer tilbake. Jeg skal finne ham.
Hei. Jeg ville bare si at jeg er lei meg for...
Sladrer du om meg til Boden, for så å si unnskyld til meg?
Jeg ville beklage for søsteren din.
-Hva vet du om det? -Ingenting.
Nettopp! Det angår deg ikke.
-Er du glad i "Trollmannen fra Oz"? -Hvor fører denne samtalen?
Jeg ville bare takke deg for at du oppmuntret meg til å fjerne barten.
-Har jeg ikke sparken? -Nei, du har fortsatt sparken.
Men slik som de sier i filmen: "Man er den man er."
Jeg tror de sier: "Ingenting er som hjemme."
Tenk på det.
Herrmann, du har en telefon fra Pinckneyville-fengselet.
-Hva gjelder det? -Antageligvis noe fengselsrelatert.
Hallo?
-Tok du det opp? -Ja, det slo ikke godt an.
Det gikk ikke bra for Boden heller. Ville hun ikke si noe?
Nei, hun vil ikke snakke om det.
Jeg har en dårlig følelse. Som om hun kjører mot en klippe.
Greit. Vi finner ut av det.
Hva gjaldt det?
Det var Freddies far.
Hva ville han?
Han ville slå av en prat.
Mannen er en iskald drapsmann. Han skjøt en person under et ran-
-fordi personen ga ham et blikk. Ikke fall for hva enn han prøver på.
Det skal jeg ikke heller. Tro meg.
Ring Kot. Kanskje han vil skremme deg fra å vitne mot Freddie.
Lucas?
Jeg er underbrannmester Casey. Husker du meg?
-Det var du som fikk faren min ut. -Ja.
Det er mange som leter etter deg.
Jeg vil ikke treffe dem.
Det ville ikke jeg heller.
Da faren min gikk bort, tilbrakte jeg én uke på rommet hans.
Jeg bare satt der.
Du fortjener ikke det som hendte. Det er ikke rettferdig.
Og ingen kan få smerten til å avta.
Jeg begriper det ikke.
Det gikk bra med ham da vi kom til sykehuset.
Jeg håpet at han ville klare seg.
Jeg savner ham.
-Veldig mye. -Ja.
Det vet jeg.
-Ringte du etter ambulansen? -Ja, en uteligger ligger i bakgaten.
-Det er en sprø kvinne der også. -Hva med politiet?
Jeg ringte nødtelefonen. De tilkalte dere.
Vis oss hvor de er.
-Her borte. -Takk.
-Hva skjedde? -Carlos besvimte.
-Er han påvirket? -Nei.
-Dere bruker ikke spice? -Nei.
Kanskje han gjør det, men ikke jeg. Jeg er rusfri.
-Ja, særlig. -Spice?
Et syntetisk rusmiddel, selges som potpurri.
Det er ikke ulovlig å selge. De bruker det slik de vil.
-Mindre laserasjon. -Puls?
Uregelmessig.
Vi er ikke politi. Vil du undersøkes?
Nei, jeg har det bra.
Kan du høre meg?
-Ikke rør meg. -Du hadde et stygt fall.
-Politiet? -Jeg trodde du var syk.
Jeg sa til deg at du aldri må ringe politiet!
10-1, vi har en voldelig pasient.
Vil du ha en smakebit?
-Går det bra? -Ja.
-Ringte dere etter bistand? -Ja, han angrep makkeren min.
Hvor har du tenkt deg? Bli.
-Litt av en responstid. -Vi tok en bagel over gaten.
Hun slo Carlos i hodet med batong. Jeg vil anmelde henne.
-Hun er høy. Sjekk pupillene. -Bli med oss nå!
-Sjekk vesken hennes! Gjør det! -Slutt å vri deg.
Jeg skal egentlig ikke ha den. Det kan bli Bodens siste advarsel.
Du reddet kanskje livet mitt.
-Lucas. Takk Gud! -Mamma!
-Tusen takk skal du ha. -Ingen årsak.
Det ryktes om at de stenger herberget.
Jeg aner ikke hva vi skal gjøre.
Jeg fikk akkurat vite det. Så bra at det ordnet seg.
-Ja. Og du er... -Colin Becks, kommunestyremedlem.
-Godt jobbet med å finne ham. -Matt Casey. Brannstasjon 51.
-Jeg er glad for at du kom til rette. -Takk.
-Stenger dere herberget? -Ja, dessverre...
...var skadene fra tornadoen under beløpsgrensen til nasjonale kriser.
Hjelpefondet er utilstrekkelig. Vi er avhengige av veldedigheter,-
- som sliter selv på gode dager. -Hva gjør dere med det?
Vi arrangerer en innsamling på vegne av ofrene.
Å ha en brannmann med på laget kan øke innsamlingens synlighet.
Og muligens gi ekstra pengestøtte.
-Politikk er ikke helt min greie. -Du har fingeren plantet i jorda.
-Jeg er nok ikke til hjelp. -Det hadde betydd mye å ha deg der.
Tenk over saken.
Vi trenger all hjelpen vi kan få.
-Chili. -Hva er det?
Ambulansen føles liten når man ikke er på god fot med makkeren.
Hør her.
Ikke klandre Brett. Det var min idé å gå til Boden.
Det var vel du som sladret om Jelly Bean også.
-Vi er bekymret for deg. -Litt av en måte å vise det på.
Kan du kutte ut? Det er kjipt å miste noen.
Tro meg, jeg har vært der.
Jeg sier ikke hvordan du skal sørge, men du risikerer å miste jobben.
Om det er det du vil, kjør på, men jeg ønsker ikke at det skal skje.
Det er det ingen som vil.
-Har du et øyeblikk? -Klart det.
Et litt mer privat sted?
Dette er uoffisielt. Sier du det til noen, nekter jeg for det.
Ja, jeg forstår.
Vi fikk tilbake labprøvene fra leiligheten.
I tillegg ammoniumnitrat og diesel, fant de såperester og en gassbrenner.
-Hjemmelaget napalm. -Nettopp.
-Hvorfor har vi denne samtalen? -Det skjer oftere enn du tror.
Jeg har etterforskere som undersøker mistenkelige telefonsamtaler,-
-og prøver å finne ut hvem de er. Jeg hadde et møte med terrorstyrken.
Nå er det ikke noe å gjøre annet enn å bekymre meg.
Og jeg er ikke en som bekymrer seg.
Jeg fortalte deg alt jeg vet.
Greit. Jeg skal signere erklæringen.
Søren.
Jeg glemte den på hotellrommet.
Det var jammen synd.
Du likte ikke at jeg prøvde å få deg til å signere den, eller hva?
-Nei. -Hva skal du gjøre med det?
Gå inn dit, og vent.
Takk for at du kom.
Sønnen min fortalte meg hva han gjorde mot deg.
Vit at det er min skyld.
Det er min feil at han er slik.
Jeg lærte ham ikke å ta imot dritt fra noen.
Tro meg, jeg er ikke stolt av det.
Jeg pleide å slå ham med en kabel.
Hvis ikke Freddie slo tilbake, slo jeg ham hardere og hardere.
Etter min mening var det slik man lærte å overleve i gatene.
Jeg ber deg ikke om noe på mine vegne.
Men hvis du kan vurdere, vær så snill...
...å tilgi ham...
Gutten min er ikke redd for å sone dommen.
Det han ikke kan leve med, er følelsen av å ha forrådt noen...
...som prøvde å hjelpe ham.
Takk for at dere kom.
Det sies at man ser samfunnets ekte side når det lammes av en krise.
Vi er alle samlet her i dag for å vise støtte til dem-
-som mistet hjemmene sine i tornadoen.
Jeg vil be en av de første på stedet om å komme opp og si noen ord.
Underbrannmester Matthew Casey fra brannstasjon 51.
Jeg har ikke forberedt noe. Jeg trodde det var symbolsk.
-Bare improviser. Det går fint. -Greit.
Hallo.
I brannvesenet har vi et uttrykk:
Jobben vår er å løpe inn dit hvor folk løper ut av.
Hver dag på jobb må vi være villige til å risikere livet for fremmede.
Vi blir trent opp til ikke å knyttes til menneskene vi redder.
Vi gjør alt vi kan for å redde folk, men alle klarer seg ikke.
Disse menneskene har allerede mistet så mye.
Hjemmene deres. Folk de er glade i.
Én ting dere ikke skal miste, er denne byens støtte.
Jeg skylder dere en unnskyldning. For å ha gått i strupen på dere...
- ...og å ha vært et vrak. -Det går bra.
Alle sørger på sin måte.
Alyssa var min beste venninne.
Vi var uatskillelige. Særlig etter at mamma forlot oss.
Første året på high-school begynte hun å gå ut med en fyr.
Jeg hatet ham. Hun var ikke den samme lenger.
Hun endret seg fullstendig. Faren min og jeg nådde ikke frem til henne.
Hun rømte, begynte med narkotika, og så ble hun arrestert.
Da begynte hun å jobbe som informant. Det var slik Antonio kjente henne.
Han fikk henne ut av det.
Han tok henne til Kansas City, og alle trodde det ville ordne seg.
Hun hadde vært savnet i tre dager da huseieren fant henne.
Jeg er så lei for det.
Jeg vet at jeg roter alt til nå.
Jeg vet at jeg må ta meg sammen, at jeg har drukket for mye, og at...
...jeg må bli edru, og ta ting mer seriøst.
Vi er her for deg, for hvert steg du tar.
-Gratulerer, underbrannmester. -Brigadesjef.
Jeg snakket nettopp med Becks. Talen din var visst en suksess.
-De har samlet inn mer enn 50 000. -Det er fantastiske nyheter.
Stigebil 81, ambulanse 61.
Psykiatrisk problemsituasjon på Waveland Avenue 6719.
-Hva er situasjonen? -Sønnen vår Michael.
Han skrev på Facebook at han ville begå selvmord.
-Hvor gammel er han? -16.
-Medisiner? -Han går på antidepressiva.
-Er det våpen i huset? -Nei.
-Hvor er han? Herrmann. -Innelåst på rommet sitt ovenpå.
-Er det en vei inn? -Bare fra gangen.
Det er rommet hans. Rett der.
-Michael. -Skynd dere!
Hei, kompis. Det er brannvesenet.
Det er underbrannmester Casey. Er alt i orden der inne?
Kom hit. Kan vi hente rambukken?
-Ikke uten å lage lyd. -Som gir ham tid til å gjøre det.
Vårt beste alternativ er å slå inn døren.
Eller vente på politibistand.
-Michael? -Gjør det nå!
-Herregud! -Nei, nei, nei!
Jeg har ham.
Vent! La dem arbeide.
Sjekk etter puls.
-Jeg finner ikke pulsen. -Begynn med kompresjoner.
-I-V-en er inne. -Stopp med kompresjonene.
Lader opp.
Klart.
-Nei, nei, nei! -Sjekk etter puls.
Kom igjen.
-Ingen puls. -Fortsett med kompresjoner.
-La meg ta over. -Jeg klarer det.
Vi må gi ham adrenalin.
-Adrenalinet er inne. -Gi ham enda et sjokk.
Klart.
Vi har puls.
-Takk! -Vil han klare seg?
-Brigadesjef? -Kom inn og sett deg.
Det var litt av en tale du fremførte. Noen sendte meg en link.
-Jo, takk. -Jeg ville si det til deg personlig.
-De stenger herberget neste uke. -Hva?
Jeg fikk en telefon fra Becks. Han beklager seg veldig.
-Hva skjedde med pengene? -Utgiftene var høyere enn forventet.
-Kan vi gi henne en godbit? -Enda en?
-Hun er jo glad i dem. -Vær så snill?
Ikke si det til Mouch. Hun skal liksom gå på diett.
Takk for at dere stakk innom.
-Går det bra? -Ja.
Jeg trengte bare å se dem.
Vi ser hva vi kan gjøre. Takk.
-Kommunestyremedlem. -Casey.
Jeg skulle kontakte deg. Flotte ord.
-Har du et øyeblikk? -Ja, bli med på kontoret mitt.
-Hva kan jeg gjøre for deg? -Jeg hørte herberget skulle stenges.
Ja. Det stemmer dessverre.
Jeg trodde vi samlet inn mer enn 50 000 dollar.
Jeg vil ikke kjede deg med hvordan slike ting fungerer.
Hvis du vil gå én dag i mine sko, er du hjertelig velkommen.
Pengene strekker ikke så langt som du tror. Det er harde kostnader...
Harde kostnader? Som hva da?
Jeg skjønner at du er frustrert. Virkelig, det gjør jeg.
Hvor er pengene?
Du gjorde meg en tjeneste ved å holde tale. Det satte jeg pris på.
Men jeg har forklart realiteten.
Du må ikke like den, men slik er den.
Hvor er pengene?
Hyggelig å møte deg.
Lykke til i fremtiden.
Det er visst noe du vil si, mr Herrmann?
Jeg sa tidligere at jeg ville vitne slik at Freddie ikke skader andre.
Det er ikke sannheten. Ikke den hele og fulle.
Dagen han knivstakk meg, tok han noe jeg ikke trodde jeg kunne få tilbake.
Tiltro. Og jeg ville at han skulle bøte for det.
Men i jobben min ser man ting-
-som får en til å innse hva som er viktig her i verden.
Freddie hadde aldri en rollemodell i oppveksten.
Faren hans var ut og inn av fengsel.
Jeg prøvde å fylle det tomrommet.
Det gjør jeg fortsatt, fordi jeg må ha troen...
...på at det er det rette å gjøre.
Uansett hva.
Så...
...hvis du kan finne det i hjertet ditt...
...vis ham nåde.
Det er en avtale på bordet. Jeg syns ikke han fortjener den.
-Hva innebærer den? -At anklagen blir en forseelse.
Da risikerer han 18 måneder med prøvetid,-
-og obligatorisk terapi og samfunnstjeneste. Så er han fri.
Dommeren sier at det er opp til deg.
Gjør det.
Greit.
Han samtykker, ærede dommer.
Jeg vet ikke hvorfor du gjorde det.
Jeg er ikke verdt noe som helst.
-Vet du ikke det, Freddie? -Nei.
Fordi meg og deg trenger det.
Begge to.
Greit, er dere klare? Taperen må kjøpe drinkene.
Kom igjen!
-Hei, Otis. -Hallo, Sylvie.
-Hvor lenge har Chili vært her? -Siden før jeg kom hit.
-Ok. Én, to, tre, to. -To.
-Søren! -Fem! Ikke si det høyt.
-Er du med? -Ellers takk.
-Brett, kom hit. Det er gøy. -Jeg klarer meg.
Samme det. Tony.
Det finnes en grense for hvor mye vi kan gjøre.
Tekst: Monica Mikkelsen www.btistudios.com